Deguna vārsta kustīguma kvantitatīvo noteikšanas metožu salīdzinoša analīze - van Bömmel, Lucas Johannes (Latvijas Universitāte, 2019)
Ievads 4-fāžu rinomanometrija šobrīd ir vienīgā nazālo elpceļu funkcionalitātes mērīšanas metode, kura ņem vērā nazālo elpceļu elastīgās struktūras. Sekojot līdz jaunākajiem atklājumiem par to kā nazālās vārstules kustīgums iedarbojas jau agri elpošanas ciklā, fundamentāli ir izveidot ilgtspējīgu diagnostikas instrumentu, kas mēra nazālo elpceļu elastīgās struktūras, it īpaši deguna vārstules. Mērķis Šī pilotpētījuma mērķis ir virzīt uz priekšu zinātnisko pētniecību fizioloģiskas un patoloģiskas deguna gaisa plūsmas diagnostikā. Mērķis ir attīstīt provizoriskas mērīšanas tehnikas, kas veicinātu nazālās vārstules elastogrāfijas ierīces ieviešanu medicīnā. Materiāli un metodes Tika testēti dažādi sensoru tipi, ieskaitot induktīvus, optiskus, deformācijas mērošus sensorus un nanokameras. Vispirms tie tika iekonstruēti klīnikā pielietojamās ierīcēs, tad testēti laboratorijas vidē. Ja tie bija ilgtspējīgi, tie tika pārnesti uz nākamo posmu ar brīvprātīgo testēšanu. Tika izvēlēti 10 veseli dalībnieki. Dalībniekus preemtīvi novērtēja ar 4-fāžu rinomanometriju, lai uzzinātu deguna funkcionalitāti pirms mērīšanas ar sensoriem. Rezultāti Izdevās iegūt kvantitatīvus datus par nazālo vārstuļu kustīgumu. Deguna vārstules kustīguma diapazons mierīgas elpošanas laikā var būt ± 0.5 mm šaurs. Būtu jāuzlabo videodiagnostika, jo šobrīd tā spēj sniegt tikai subjektīvu informāciju. Induktīvi sensori un zemas pakāpes optiskie sensori šķiet nepiemēroti klīniskai videi. Par būtiskiem mērīšanas un references instrumentiem izrādījās augstās klases optiskie sensori. Deformācijas mērīšanas tehnika teorētiski ir precīza un praktiska metode, kurai ir nepieciešama tālāka pilnveidošana un attīstība, lai kļūtu par produktu medicīnā. Secinājumi Nazālās vārstules dinamisko fizioloģiju vajadzētu ņemt vērā ķirurģiskajās procedūrās, kurās tiek iekļauta šī vārstule. Ir vajadzība attīstīt elastogrāfiskās mērīšanas tehnikas, lai komplektētu esošo 4-fāžu rinomanometriju un skaitļojošo modelēšanu deguna funkcionalitātes.

Introduction 4-phase rhinomanometry is at present the only nasal airway function test that takes the elastic structures of the nasal airway into consideration. Following the recent discovery that nasal valve motility sets in early in nasal breathing, it is of fundamental value to establish a viable diagnostic instrument for the nasal valve as an elastic structure of the nasal airway. Aim The aim of this pilot study is to further the research of diagnostics of the pathological and physiological variations of the nasal airstream. The objective is to develop and advance initial measurement techniques that contribute to the implementation of a medical device for nasal valve elastography. Materials and Methods Various types of sensors were selected and tested, including inductive, optical, strain gauge sensors and a nano-camera. They were first built into clinically applicable devices, then tested in a laboratory setting and, if viable, brought into the participant-testing stage. 10 healthy participants were selected. They underwent preemptive 4-phase rhinomanometry to evaluate nasal function present prior to the assessment of sensor measurements. Results Obtaining quantitative data of the motility of the nasal valve was possible. The range of nasal valve motility during calm breathing may be as low as ± 0.5 mm. Video-based diagnostics have yet to be improved and give at present only subjective information. Inductive sensing and low-grade optical sensors seem unsuitable for the clinical setting. The high-grade optical sensors proved to be essential measuring and reference instruments. The strain gauge measurement technique is, in theory, a precise and practical method that needs further refinement and development into a medical product. Conclusion In surgical interventions directed at or inclusive of the nasal valve, its dynamic physiology should be considered. Elastographic measurement techniques should be developed to support the existing 4-phase rhinomanometry and computational fluid dynamics in nasal function diagnostics.
Comparison of different techniques for the quantitative measurement of the motility of the nasal valve
Keywords: Medicīna; Nasal valve motility; Elastography of the nasal valve; Nasal obstruction; Deguna obstrukcija; Deguna vārstules kustīgums