Ikonostasa ikonogrāfiskie risinājumi Latgales un Vidzemes pareizticīgo baznīcās 19. gadsimtā – 20. gadsimta sākumā - Bistere, Anita (Latvijas Universitāte, 2019)
Šajā darbā ir izvirzīts mērķis noskaidrot, cik precīzi Latvijas teritorijā celto pareizticīgo dievnamu interjerā tiek ievēroti vispārpieņemtie ikonostasu veidošanas kanoni. Pareizticīgo baznīcu dievnami no citām kristīgajām konfesijām atšķiras ar tendenci veidot ikonu sienu – ikonostasu, kas norobežo altārdaļu no draudzes telpas. Šī tradīcija sakņojas liturģijā, kas nosaka, ka altārdaļā notiekošais nav ne jāredz, ne jādzird dievlūdzējiem. Ikonostasu veidošanas tradīcija aizsākās Bizantijā, bet senajā Krievzemē attīstījās, radot šobrīd pazīstamo augstā ikonostasa sistēmu. Latvijas teritorijā celtajās pareizticīgo baznīcās ir pārņemta tradīcija izvietot ikonostasus, kas aizklāj altāra daļu. Tomēr to ikonogrāfisko risinājumu ir ietekmējusi vēsturiskā un sociāli ekonomiskā situācija. Tāpēc Latvijas teritorijā nav ieraugāmi augstā ikonostasa paraugi. Tomēr, iespēju robežās, tiek ievērota kanonu noteiktā ikonu izvietojuma shēma. Situācijās, kad tas nav iespējams, tiek radīti lokāli risinājumi.

The aim of this paper is to find out how accurately the iconic canons are formed in the interior of Orthodox churches built on the territory of Latvia. Orthodox churches from other Christian confesions have a tendency to form an iconic wall - an iconostasis that separates the altar from the parish room. This tradition is rooted in the liturgy, which states that what is happening on the altar is neither seen nor heard by the worshipers. The tradition of the creation of iconostasis began in Byzantium, but it developed in the ancient Russia, creating the now-known high iconostasis system. The Orthodox churches built on the territory of Latvia have a tradition of placing iconostasis in a way that it is covering the part of the altar. However, their iconographic solution has been influenced by the historical and socio-economic situation. Therefore, there are no noticeable examples of iconostasis in the territory of Latvia. However, as far as possible, the canon-based icon placement scheme is being followed. When there are situations where this is not possible, local solutions are created.
Iconography of iconostases in Orthodox churches of Latgale and Vidzeme in the 19th and early 20th century
Keywords: Teoloģija un reliģiju zinātne; Pareizticīgās baznīcas liturģija; pareizticīgo baznīcu arhitektūra; ikonostass; Vidzeme; Latgale