Pārrobežu ūdens resursu apsaimniekošana Dienvidāfrikas attīstības kopienas upju baseinu ietvaros - Daukste, Ieva (Latvijas Universitāte, 2021)
Pārrobežu ūdens apsaimniekošana paredz sarežģītu starp disciplīnu problēmu pastāvēšanu piekrastes valstīm. Ilgtspējīga ūdens pārvalde aptver politiskos, ekonomiskos, sociālos un vides aspektus. Lielāka apzināšanās par nenovēršamajām klimata izmaiņu ietekmēm liek jautāt, vai upju baseinu izmaiņas var pastiprināt potenciālas nesaskaņas pār ūdeni. Starptautiskais ūdens attiecību diskurss apgalvo, ka līguma un institucionālu mehānismu esamība spēj absorbēt ūdens mainīgumu, kas, turpretī, mazinātu nesaskaņu iespējamību. ”Hidro-hegemonija” izskaidro kā vienkārša līguma pastāvēšana negarantē miermīlīgas piekrastes valstu attiecības, tā saskata konflikta un sadarbības līdzāspastāvēšanu. Maģistra darbs aplūko Limpopo upes baseina institucionālos mehānismus un, vai tie spēj absorbēt ūdens mainīgumu. Darbā tiek aplūkots, kā Limpopo upes baseina apsaimniekošana ir izveidojusies, ņemot vērā Dienvidāfrikas pēc Aparteīda posma jauniegūto demokrātiskā un mierīgā līdera lomu, un, vai tas paredz, ka Dienvidāfrika pievērsīsies darījumu varas izmantošanai, kontrolējot upes baseina apsaimniekošanu. “Hidro-hegemonija” nedaudz pretojas starptautiskajam ūdens attiecību diskursam attiecībā uz konfliktu iespējamību, līguma klātesamības apstākļos. Maģistra darbs cenšas radīt ieskatu šī strīda risinājumā. Nākotnē paredzams, ka klimata izmaiņas ietekmēs upju baseinus, tādēļ ir būtiski upju baseinos veidot izturētspēju, lai ūdens mainīgums tiktu absorbēts.

Transboundary Water Resources Management poses a set of complex cross-cutting hardships for riparians. Sustained water governance encompasses political, economic, social and environmental aspects. Growing awareness and acceptance of the inevitable implications of climate change have put to question whether changes in river basins could exacerbate potential conflict over water. International water relations discourse contends that the presence of a water agreement and institutional mechanisms for a given river basin could absorb water variability, which in turn makes it unlikely that a conflict arises. Hydro-hegemony explains that the mere existance of an agreement does not guarantee that relations between riparians will be benign and it subscribes to the coexistance of conflict and cooperation. The thesis tests whether institutional capabilities of the SADC within the confinement of the Limpopo river basin absorb water variability. The results show that institutional mechanisms have not been able to aborb water variability. Taking into account the findings of hydro-hegemony a complementary part of this thesis concerns how river basin management has been put in place in the Southern African region, in particular: due to South Africa’s Apartheid and Post-Apartheid characteristics such as controlling its neighbour states’ development and due to overtaking the role of a democratic and peaceful leader, it would seem that South Africa uses its negotiating power to control the management of river basins in the Southern African region. Since hydro-hegemony causes slight friction against the backdrop of international water discourse with regard to the likeliness of a conflict when a treaty is present, this thesis attempts to give a direction towards solving this puzzle. With an eye out for the future, where it is foreseen that climate change will impact river basins , it is crucial that endurance is built within river basin relations so that it can absorb water variability.
Transboundary Water Resources Management within river basins shared by SADC
Keywords: Politikas zinātne; ūdens mainīgums; hidropolitiskās attiecības; Limpopo upes baseins; SADC