Kolektīvās vainas izjūtas ietekme uz prosociālo uzvedību - Solomatina, Inna (Latvijas Universitāte, 2010)
Maģistra darbs satur: 57 lpp (9 lpp – pielikumi), 4 attēli, 6 tabulas. Maģistra darba mērķis ir izpētīt kolektīvās vainas izjūtas ietekmi uz prosociālo uzvedību un mēģināt to izskaidrot, balstoties uz psiholoģijas teorijām un koncepcijām. Teorētiskā daļā ir apkopoti vairāki pētījumi un izskaidrojumi kolektīvās vainas izjūtas ietekmei uz prosociālo uzvedību. Šo cēloņsakarību var skaidrot gan no sociālās identitātes un paškategorizācijas teoriju perspektīvas (Turner, Hogg, Oakes, Reicher, & Wetherell, 1987 kā minēts Wohl, Branscombe, & Klar, 2006), gan pievēršot uzmanību četrām kolektīvas vainas pamatiezīmēm: paškategorizācija vainīgai grupai, grupas atbildības pieņemšana, nelikumības atzīšana un izlabošanas izmaksas (Wohl, Branscombe, & Klar, 2006), gan runājot par taisnīguma pazīmēm (Mallett, & Swim, 2004 kā minēts Branscombe, & Doosje, 2004), gan analizējot to kopā ar empātiju (Hoffman, 2000). Pētījuma mērķis bija noskaidrot, vai kolektīvā vaina sekmē prosociālo uzvedību. Eksperimentā piedalījās 60 abu dzimumu medicīnas programmu studenti vecumā no 20 līdz 28 gadiem, kas pēc nejaušības principa tika sadalīti cetrās grupās, katrā pa 15 cilvēku. Eksperimentā tika izmantotas sekojošās metodes: modificētā un datorizētā spēle „Cietumnieka dilemma”, identifikācijas ar iekšgrupu manipulācija, kolektīvās vainas manipulācija, kā arī identifikācijas ar iekšgrupu un kolektīvās vainas apgalvojumi. Identifikācijas mērīšanai tika izmantoti pieci apgalvojumi no „Iekšgrupas identitātes aptaujas”(Cadinu & Reggiori, 2002 „Ingroup identity measure”) un precizēti grupas specifikai. Kolektīvās vainas mērīšanai tika izmantoti trīs apgalvojumi no „Kolektīvās vainas skalas” (Branscombe, Slugoski, & Kappen, 2004 kā minēts Branscombe, & Doosje, 2004 „Collective guilt scale”) un precizēti grupas specifikai. Pētījuma gaitā apstiprinājās hipotēze „kolektīvā vaina sekmē prosociālo uzvedību”. Jo vairāk cilvēks izjūt kolektīvo vainu, jo vairāk viņš ir gatavs sadarboties. Jo lielāka ir identifikācija ar iekšgrupu, jo mazāk cilvēks ir gatavs atzīt kolektīvo vainu, kā rezultātā mazāk sadarbojas atšķirībā no cilvēka ar zemāku identifikāciju ar iekšgrupu. Sociāli un praktiski šī pētījuma rezultātiem ir ļoti liela nozīme, jo, zinot pētījumā atklātās tendences, varētu mainīties cilvēku attieksme pret grupas darbībām, tām sekām un kaitējuma atlīdzināšanas centieniem. Atslēgas vārdi: kolektīvā vaina, identifikācija ar iekšgrupu, prosociālā uzvedība, sadarbība, sociālās identitātes un paškategorizācijas teorijas, grupas atbildība.

Master thesis contains 57 pages (9 pages – appendixes), 4 figures and 6 tables. The aim of the master thesis was to investigate the impact of collective guilt on prosocial behavior and to try to interpret it based on psychological theories and concepts. Theoretical part summarizes various studies and explanations of collective guilt impact on prosocial behavior. This phenomenon can be explained either from social identity and self-categorization theory perspective (Turner, Hogg, Oakes, Reicher, & Wetherell, 1987 as mentioned Wohl, Branscombe, & Klar, 2006), or paying attention to four collective guilt basic features: self-categorization as a member of a perpetrator group, acceptance of ingroup’s responsibility, illegitimacy appraisal and reparation costs (Wohl, Branscombe, & Klar, 2006), either speaking about justice features (Mallett, & Swim, 2004 as mentioned Branscombe, & Doosje, 2004), or paying attention to empathy (Hoffman, 2000). The aim of the present study was to determine whether collective guilt facilitates prosocial behavior. There were 60 medicine programme students of both sexes aged from 20 till 28 participating in experiment; they were randomly assigned to four groups, each group contained 15 participants. The following methods were used in experiment: modified computer game „ Prisoners’ dilemma”, manipulation of ingroup identification, manipulation of collective guilt, as well as identifications with ingroup and collective guilt statements. In order to measure identification, five statements from „Ingroup identity questionnaire” (Cadinu & Reggiori, 2002 „Ingroup identity measure”) were used and particularized for the specifics of the group. In order to measure collective guilt, three statements from „Collective guilt scale” (Branscombe, Slugoski, & Kappen, 2004 as mentioned Branscombe, & Doosje, 2004 „Collective guilt scale”) were used and particularized for the specifics of the group. The hypothesis that “collective guilt facilitates prosocial behavior” was approved during the study. The more man feels collective guilt, the more he /she is ready to cooperate. The stronger ingroup identification, the less person is ready to admit collective guilt, and as result to cooperate less, in comparison with a person with lower ingroup identification. Socially and practically the results of this study are very significant, because by knowing the tendencies revealed by this study, people’s attitudes towards group actions, its consequences and reparation efforts may be changed. Keywords: collective guilt, ingroup identificatioin, prosocial behavior, cooperation, social identity and self-categorization theory, group responsibility.
The impact of collective guilt on prosocial behavior
Keywords: Psiholoģija