Tēvu bērnības pieredze, depresijas un trauksmes simptomi perinatālajā periodā un to saistība ar viņu iesaistīšanos jaundzimušā aprūpē - Vedeņejeva, Veronika (Latvijas Universitāte, 2016)
Maģistra darba pētījuma mērķis ir longitudināli izpētīt, kāda saistība pastāv starp vīrieša bērnības pieredzi un viņa iesaisti jaundzimušā bērna aprūpē, kā arī, vai topošo tēvu psiholoģiskais stāvoklis bērna perinatālajā periodā paredz viņa iesaistīšanos jaundzimušā aprūpē. Pie tam bija nozīmīgi izprast vīrieša psiholoģiskā stāvokļa dinamiku perinatālajā periodā, un vai izmaiņas psiholoģiskajā stāvoklī ir nozīmīgs faktors vīrieša iesaistei sava bērna aprūpē. Maģistra darba pētījums sastāvēja no diviem etapiem. Pētījumā pirmajā etapā piedalījās 36 respondenti - vīrieši vecumā no 23 - 39 gadiem, kuri uz pētījuma brīdi pirmo reizi savā dzīvē gatavojās kļūt par tēviem, un kuru bērnu mātes atradās pēdējā grūtniecības trimestrī. Otrajā pētījuma etapā (pēc bērna piedzimšanas) no 36 respondentiem atsaucās 24 jaunie tēvi. Maģistra darba pētījuma ietvaros tika izmantotas Traumatisko pagātnes notikumu aptauja (Herman, & Van der Kolk, 1989), Gotlandes vīriešu depresijas aptauja (Zierau, et al., 2002), Trauksmes stāvokļa-iezīmju pašnovērtējuma aptauja (Spielberger, Gorsuch, Lushene, Vagg & Jacobs, 1983) un Iesaistīšanās jaundzimušā aprūpē pašnovērtējuma aptauja, kura tika izveidota šī maģistra darba pētījumam, ar mērķi noskaidrot, cik lielā mērā tēvi ikdienā iesaistās jaundzimušo aprūpē. Pētījumā tika atklāts, ka tēvu iesaistīšanās jaundzimušā aprūpē nav statistiski nozīmīgi saistīta ar viņu bērnības pieredzi, kā arī iesaiste jaundzimušā aprūpē nav statistiski nozīmīgi saistīta ne ar trauksmes, ne ar depresijas izmaņām perinatālajā periodā, kas norāda uz to, ka izmaiņas šajos rādītājos statistiski nozīmīgi nesaistās ar tēva iesaistīšanos jaundzimušā aprūpē. Statistiski nozīmīgas atšķirības starp prenatālo un postnatālo mērījumu pastāv tikai trauksmei kā stāvoklim, pie tam prenatālajā periodā vīrieši uzrādīja zemākus trauksmes kā stāvokļa rādītājus nekā postnatālajā periodā. Pētījuma rezultāti norāda, ka iesaisti jaundzimušā aprūpē paredz gan prenatālā, gan arī postnatālā depresija, izteiktāki depresijas simptomi kopumā perinatālajā periodā, paredz mazāku tēvu iesaisti jaundzimušā aprūpē. Kā arī iesaisti jaundzimušā aprūpē negatīvi paredz trauksme kā stāvoklis prenatālajā periodā, bet postnatālajā periodā pozitīvi paredz trauksme kā stāvoklis un negatīvi - trauksme kā iezīme.

The purpose of this Master’s thesis is to make a longitudinal research of the difference between men’s childhood experience and their involvement in infant care, also, whereas psychological state of a future father during child’s perinatal period affect their involvement in infant care. Furthermore, it was essential to understand the dynamics of men’s psychological state during perinatal period and, whether the change in psychological state act as a significant factor for a man’s involvement in his child’s care. The Master’s thesis research consists of two stages. In the first stage, 36 respondents took part – men between the ages of 23 and 39, who, at the moment of the research, for the first time had prepared themselves to become fathers and their children’s mothers were on the last trimester of pregnancy. In the second stage of the research (after childbirth) from 36 respondents, 24 young fathers gave their feedback. Within the framework of the Master’s thesis The Traumatic antecendents Questionnaire (Herman, &Van der Kolk, 1989), The Gotland Male Depression Scale (Zierau, et al., 2002), The State-Trait Anxiety Inventory (Spielberger, Gorsuch, Lushene, Vagg & Jacobs, 1983) were used, as well as The Newborn Care Involvement Self-Assessment Inventory which was made for the research of the present Master’s thesis in order to learn the extent, to which fathers participate in daily infant care. The study revealed that father’s involvement in infant care statistically significantly is not associated with their childhood experience, as well as involvement in infant care is not statistically significantly associated neither with anxiety, nor with depression change during the perinatal period, which indicates that the changes in these parameters statistically significantly are not connected with fathers’ involvement in infant care. Statistically significant differences between prenatal and postnatal measurements exist only for the state of anxiety, moreover, during prenatal period men showed lower anxiety level than during the postnatal period. The research results have shown that the involvement in infant care predict both prenatal and postnatal depressions, generally, symptoms of depression are more apparent during the perinatal period, which involves a lesser fathers’ involvement in infant care. Moreover, the involvement in infant care is negatively predicted by the state anxiety during the prenatal period, but during the postnatal period it is positively predicted by the state anxiety and negatively – by the trait anxiety.
Fathers childhood experience, depression and anxiety symptoms in perinatal period and the relationships with their involvement in infant care
Keywords: Psiholoģija; bērnības pieredze; perinatālā depresija vīriešiem; perinatālā trauksme vīriešiem; iesaiste jaundzimušā aprūpē